Ja.
BEN NEWTON FORLOT OSS FOR TIDLIG
Emily.
Du er ved Bens grav igjen.
Ja.
Du var da ikke så trist da noen av pappas andre assistenter døde.
Bare la meg være i fred.
Men det er bryllup i dag. Du må hjelpe til.
- Jeg kommer straks. - Det sa du for en time siden.
Kult, ja, men jeg vet ikke hva slags spøkelsesetikette
- jeg overtrer om jeg går nå. - Vær så snill.
Bare vær normal én eneste dag.
For familiens skyld.
Nei takk.
Greit.
For Sues skyld, da.
Det er altfor kaldt for dette.
JEG FØLTE I MIN HJERNE EN GRAVFERD FINNE STED
Huset er perfekt.
Og Betty har lagd en nydelig kjole til meg.
Jeg vasket håret forrige uke.
Bare én liten detalj til.
Hva har du der?
Atropa belladonna.
Hva sa du?
Det betyr "dødelig skjønnhet".
Det ser ut som gift.
Det kan være litt giftig.
Men dråpene gjør øynene mine så duggfriske som en ung bruds.
Men du er ikke bruden. Du er bare brudgommens mor.
Jeg forstår stadig ikke hvorfor du ble ansatt.
Jenter, dere er her.
Vi har så mye å gjøre.
Øynene dine ser skikkelig underlige ut.
Og med "underlig" mener du vakre?
De ser bare så svarte ut.
De ser ut som øynene til en ravn.
Noe som er ganske kult.
Glem øynene mine, nå.
La oss komme i gang, vær så snill.
Du må stryke serviettene. Vi kan ikke ha rynker i bryllupet.
Hører dere meg?
Ingen uhell.
Ingen feil.
Vi har dessverre et problem med falken.
Herregud! Hva?
Den er for trang, hva?
Ta det med ro.
Vi får den til å passe.
Har du sagt det til noen ennå?
Da skal vi passe på at ingen finner ut.
Jeg vet ikke, jeg ser bare så…
Du ser ut som en vakker brud.
Hvem er det?
- Det er meg. Kan jeg komme inn? - Ja.
Jeg lar dere være litt i fred.
Du ser strålende ut.
Ja?
Ikke si "ja" til meg.
Spar det til Austin.
Jeg skrev noe til deg.
Jeg hadde det på følelsen.
Det er for smått til å leses.
Ja, det er med vilje.
Det er rart å se på oss to.
Nå er du kledd i svart.
Ja.
Å, Emily.
Jeg vet hvor mye du savner ham.
Du er den eneste som forstår.
Du har levd med så mye sorg.
Og jeg forstod det aldri.
Jeg forestilte meg aldri hvor tung den kan være.
Så lenge jeg har kjent deg, har du båret på den byrden.
Det har vel gjort meg sterk.
Jeg visste aldri hvor sterk du var før jeg mistet ham.
Og jeg følte meg så svak.
Du var virkelig glad i ham.
Ja.
Nesten like glad som jeg er i deg.
Jeg er her fortsatt.
Og jeg vil alltid være her nå.
Nærmeste nabo.
Ja.
Nærmeste nabo og en hel verden unna.
Jeg må fortelle deg noe.
Hva er det?
Jeg er gravid.
Ingen andre vet det ennå. Jeg har ikke sagt det.
Betty skjønte det, men ingen andre.
Sue.
Du skal bli mor.
Du skal bli tante.
Jeg tror jeg vil være flink til det.
Du kan ikke se det?
Nei da.
Herregud, jeg tror ikke jeg kan gjøre dette.
Å gifte deg?
Alt sammen. Ekteskap og å bli mor.
Det er for mye.
Altfor mye.
Jeg hater det at…
Hva da?
At du ikke gjør det med meg.
Er det buketten din?
Ja.
Jeg vet en måte jeg kan være med deg på.
Når du går oppover kirkegulvet.
Hva mener du?
Sue, la oss gå ut.
Ta-da!
Å, mamma, du ser fantastisk ut.
Å, takk, vennen min.
Jeg er så glad Betty valgte akkurat denne gulfargen.
Øh, kjolen er rosa.
Pass deg!
Har bordet blitt større?
Vær forsiktig med den kniven.
Kniv? Det er en sleiv.
- Jeg vil bare smake på lapskausen. - Hva med å sette seg ned?
Ja, jeg tror ikke belladonnadråpene er ment for noe annet enn å sitte.
Å nei.
Har du brukt belladonna? Det gjør folk blinde.
Blinde?
Beklager. Jeg nikker. Ja, blinde!
Å, herregud.
Det er den gamle Norcross-forbannelsen.
Den dukker opp igjen.
Det skjer alltid ved spesielle anledninger.
Som den tragiske dagen da bestemor Norcross tente på seg selv.
Å!
Slukk den.
Det er ikke noe vann her!
Emily glemte å fylle bøttene.
Brann!
Emily.
Forsiktig med kaktusene.
Å! Au!
Mm.
Hvorfor kommer du nå?
Bryllupet er ikke før i ettermiddag.
Jeg kommer ikke til bryllupet.
Ikke det?
Vognen min drar i dag.
Hva mener du, vognen?
Jeg skal dra vestover.
Til California. For å finne gull.
Det kan ikke vente et par timer?
Øh, vognen er allerede pakket.
Hestene er fôret og klare.
Emmons blir med meg.
Og Pennock med kone og spedbarn.
Hm.
Det er bare plass til to til i vognen.
- Jeg og… - Ellen Mandeville Grout.
Fra Grout-familien i Princeton.
Nei.
Jeg håpet på deg, Emily Dickinson.
Hør her, jeg har tenkt mye på feilen jeg gjorde
ved å fri til deg slik jeg gjorde.
Jeg burde ikke ha bedt om din fars tillatelse.
Ingen av oss burde avhenge av fedrene våre.
Derfor drar jeg til California.
For å finne min egen vei i verden.
For å vise pappa at jeg ikke trenger pengene hans.
Og jeg har kommet hit i dag for å spørre deg
som en selvstendig kvinne med din egen frihet.
Jeg ber deg om å velge selv.
Dra vestover med meg.
- Skap et nytt liv. - George, jeg…
Bli med meg, Emily.
Det blir gøy.
Langtur.
Jeg kan ikke.
- Hvorfor ikke? - Fordi…
…jeg ikke kan bli din kone.
Så du skal bare bli her alene?
Jeg vil ikke være alene. Jeg har Sue.
Hun skal bli søsteren min nå.
Søster?
Jeg skjønner.
Og en søster er godt nok for deg?
Det må det være.
George, vent.
Bli til bryllupet.
Jeg kan ikke.
Si til Austin at jeg er lei for det.
En Søster har jeg hjemme her
Og én en hekk herfra.
Og bare en er riktig min,
Men begge står meg nær.
En kom den samme vei jeg kom –
Kledd i min fjorårskjole –
Den andre bygget, som en fugl,
Sitt bo i våre hjerter.
Hun sang ikke som oss –
Det var en annen melodi –
Hun var sin egen sanger
Som junis Humlebi.
Langt borte nå er barndommen,
Men åser opp og ned,
Knuget jeg bare hennes hånd –
Fløy milene avsted –
År etter år
Har hennes sang
Fortryllet Sommerfuglen;
År etter år
Var hennes blikk
Så blått som Maifiolen –
"Jeg tapte duggen,
Men gryet fikk jeg –
Jeg valgte denne stjernen
Fra nattehimlens tusentall –
Sue – for alltid min!"
Sue?
Austin, du skal ikke se meg
- i kjolen min. - Gråter du?
Sue, kjolen din.
Hvorfor er den skitten?
Eh…
Har du ikke vært her hele dagen og gjort deg klar?
Vel…
Emily og jeg…
Vi gikk ut.
Ut?
Hva gjorde dere?
I bryllupskjolen din?
Forstår du hvor mye jeg betalte for den?
Unnskyld, Austin.
Hva er det?
- Dette? - Ja.
Med den rare lille håndskriften.
Hva er det du leser?
Bare et dikt.
Et dikt.
Og det får deg til å gråte.
Helsike!
Jeg visste at hun ville ødelegge denne dagen!
- Nei, hun har ikke… - Nei, ikke prøv deg!
Ikke prøv deg.
Jeg skal drepe henne.
Gratulerer, Austin.
Har dere sett Emily?
Nei. Hva skjedde med den fyren hun var sammen med?
- Hvem? - Han som døde.
Han hadde visst fullt utviklet tuberkulose.
- Ikke i bryllupet. - Bare…
- Austin! - Herregud!
Gratulerer.
- Kom deg ut. - Jeg ser bare etter søsteren min.
Herre…
Ikke i dag, Emily!
Ikke i dag.
- Austin, hva er galt? - Du syns at jeg er så dum, ikke sant?
Hva snakker du om?
Jeg visste at du ikke kunne la være.
Jeg visste at du ville finne en måte å ødelegge bryllupet på.
Du kunne ikke bare la meg være lykkelig.
Nei, det er ikke sant.
Det sverger jeg på.
Vel, du styrer ikke hva som er sant. Ok?
Nå skal du høre, Emily. Du styrer ingenting.
Jeg er husets herre nå.
For pappa kommer visstnok aldri hjem.
Og når pappa er borte, styrer jeg over deg.
Det er bare sånn det er.
Du får ikke oppføre deg som et barn mer.
Du får ikke løpe rundt i frukthager mer.
Ingen flere spøker.
Moroa er over!
Du har skrevet de dumme små diktene dine.
Du skitnet til Sues kjole.
Og du fikk henne til å gråte.
Så nå skal du høre.
Du er ikke invitert mer.
Jeg vil ikke ha deg i bryllupet.
Jeg vil ha deg ovenpå på rommet ditt med døren låst,
så du ikke kan lage mer bråk.
Diktene mine er ikke dumme.
Jo, det er de.
Nei.
De er viktige.
De er meningsløse.
Når skal du godta det, Emily?
Du er ikke en virkelig dikter.
For de eneste virkelige diktene finnes i bøker.
Kan jeg bare…
Kan jeg bare gi Sue buketten…
Jeg ordner det.
Vet du hva, Austin?
Bare fordi du er mann…
Ja, hva?
Betyr ikke det at du må bli et monster.
Din stakkars mor.
Satte fyr på seg selv og svimte av.
Og faren din er fortsatt ikke her.
Så det er sånn det føles å være foreldreløs.
Stakkars liten.
Nei, det føles faktisk fint.
Joseph?
Hei.
Hva gjør du her?
Jeg…
Jeg kom for å be om unnskyldning.
Jeg kan ikke snakke nå. Broren min skal gifte seg.
Ja, jeg ble ikke invitert.
Fordi du viste portrettet jeg ga deg til hele byen
og ydmyket meg.
Jeg dreit meg skikkelig ut, ok?
Men jeg kom for å gjøre det godt igjen.
Og jeg har kjøpt denne til deg.
- En medaljong med lenke. - Ja, jeg er klar til å lenke meg til deg.
Ok.
- Det er en sykt fin medaljong. - Ja.
- Men jeg kan ikke ta den imot. - Hva?
Det er ikke et godt tidspunkt å starte et forhold på.
Jeg må fokusere på katten min.
Skal du ikke gå?
Jeg må bare sitte her og gråte et øyeblikk.
Mamma, du lever.
Og øynene dine ser normale ut.
Ja, jeg har det fint.
Og de ordnet kjolen din.
Betty er et geni.
Det er ingenting hun ikke kan løse med nål og tråd.
Og et par glass vin, kanskje?
Å! Skål for det.
Er det duken vår?
Hysj.
Hvor mye har du drukket?
- Ikke bry deg om det. - Tror ikke du på avholdenhet?
Jeg skal holde bryllup for min eneste sønn.
Ektemannen min har forlatt meg.
Så du kan ta avholdenheten og stappe den opp i r… Au!
Mrs. Dickinson, jeg har kommet tilbake.
Perfekt timing.
- Vent, har vi ikke et bryllup å gå i? - Hei, kjære.
Austin, jeg rakk det.
Jøss, kom hit med "Årets far" -prisen.
Du kan vel bare følge Sue til alters i reisefrakken din.
- Har jeg ikke tid til å skifte? - Nei!
Ok, ro dere ned, alle sammen.
Å, Sue.
Herlighet.
Sue, du ser fantastisk ut.
Takk, Mr. Dickinson.
Hvor er Emily?
Ja, hvor er hun?
Øh… hun kommer ikke.
- Hva sa du? - Hun sa at hun ikke ville.
Det er et av lunene hennes.
Hun sa at hun hater bryllup. Hun nektet å komme ut av rommet sitt,
og jeg orket ikke å krangle med henne.
Jenta er utrolig.
Hun vil alltid være et problem, vil hun ikke?
Hun har blitt verre mens du var borte.
På tide å gå planken, frøken.
Jeg vil dø.
Å, jeg vil dø!
EN NATT HOSTESAFT
Vi er samlet her i dag
for å sørge over tapet av et null som het Emily Dickinson.
Hva er det som skjer?
Å, du fikk ønsket oppfylt.
Hvilket? Hvor er jeg?
Dette er begravelsen din.
Å.
Sykt kult!
Men den er litt trist.
Ingen kom.
Der er det noen.
Hva skjer?
Er du den eneste i begravelsen min?
Ja, sommerfuglen kunne ikke komme.
Har jeg ingen andre venner?
- Niks. - Rart, ikke sant?
Jeg har hele kuben min.
Det er en annen.
Du kom!
Det betyr at du respekterer meg.
Nei, jeg er her fordi jeg tente på hytta mi ved et uhell
og brant ned skogen.
Fint. La oss komme i gang.
Ok.
Vi er samlet i dag for å ta farvel med en helt vanlig jente, Emily Dickinson.
Unnskyld, tåler du en tilbakemelding om talen?
Ja, kom igjen.
Kanskje det gjør større inntrykk om du sier noe sånt som:
"Vi er samlet for å feire den største amerikanske dikteren som har levd."
Det er bare en tanke.
Ok.
Men du er ikke den største dikteren som har levd.
- Ikke ennå. - Mm.
Det er Ben!
Åssen går'e, Ben?
Hva skjer'a, Døden?
Det er så godt å se deg.
Om du ikke hadde dødd,
tror jeg vi kunne ha vært veldig lykkelige sammen.
Kanskje. Men sannheten er…
Ja?
Jeg var alltid mer tiltrukket av Austin.
- Å! - Pokker.
Jeg liker halstørkleet ditt.
Å, takk.
- Ja. - Det er juletørkleet mitt.
Veldig kult.
Kan vi fortsette, eller skal jeg bare avlyse det?
Nei, bare bli ferdig med det.
Begrav meg.
Det kan jeg gjøre.
Jeg følte i min Hjerne En Gravferd finne sted
De sørgende gikk
rundt og rundt –
Til Meningen stod frem –
Unnskyld, har noen en blyant?
Hei.
Hei, kan dere høre meg?
Jeg må skrive ned dette.
Hei.
Hei, slipp meg ut.
Hei, slipp meg ut!
Hallo! Slipp meg ut!
Slipp meg ut!
Hallo!
Jeg vet dere kan høre meg!
Slipp meg ut!
Slipp meg ut.
Slipp meg ut!
- Fortsett. - Slipp meg ut!
Hvor var jeg?
Hvite folk vet hvordan man holder selskap.
Mm.
Når skal du godta det?
Du er ikke en virkelig dikter.
For de eneste virkelige diktene finnes i bøker.
Hei.
Går det bra med deg?
Nei, ikke egentlig.
Ikke meg heller.
Fuglen min fløy sin vei.
Hvem er du?
Jeg er falkoneren.
NYGIFT
Du kom hjem.
Det gjorde jeg.
Unnskyld. Jeg ødela bryllupet.
Nei, Emily, det er min feil.
Jeg burde aldri ha vært borte så lenge.
Dette er vanskelige tider.
Nasjonen er splittet.
Krigen virker uunngåelig.
Jeg må være her for dere.
Jeg kommer ikke til å stille til valg igjen.
Når denne perioden er over, kommer jeg hjem for godt.
Så ta det med ro.
Det blir deg og meg, Emily. Sammen.
Far.
Ja?
Jeg er dikter.
Og jeg skal ikke dø.
Jeg skal skrive hundrevis eller tusenvis av dikt her i dette rommet.
De største diktene som er skrevet.
Av Emily Dickinson.
Og du kan ikke gjøre noe for å stoppe meg.
Ja, Emily.
Jeg vet det.
Ok.